-Husen ser exakt likadana ut. -Det beror på att de är likadana!
Är det jag eller är det korsordet i Telegraph?
Vad då?
Har det blivit svårare eller har jag blivit sämre?
-Det är nog lite av bägge delarna. -Det kan väl inte bli "anal"?
Nej, inte i Telegraph.
Din handstil är gräslig. Jag kan nästan inte läsa det här.
Är det här adressen?
Det där är adressen. Vi hämtade honom där.
-Vill du ha ett bloss? -Ja!
-Vem kan det vara vid den här tiden? -Jag öppnar.
Nej, jag går.
-Ni måste ha kommit fel. -Hur vet du det?
För att jag säger det. Ta bort foten, annars ringer jag polisen.
Vi är här för att träffa Stanley Kubrick.
-Han bor inte här. -Vem är du? Butlern?
-Jag är ingen jäkla butler. -Hälsa mr Kubrick att vi är här.
-Vem? -Kubrick. Filmregissören.
-Honom känner jag inte till. -Stanley har hängt på en klubb...
...som vi och några andra driver. Han är skyldig 200 pund i baren.
-Och han lånade 100 sekiner. -Sekiner?
Sekiner. Kontanter. Sedlar.
Det som fattiga har istället för kreditkort.
Den mannen bor inte här, och här finns varken sedlar eller sekiner.
Så...
Vi vet att han bor här! Nu räcker det.
Vi vet att han bor här för vi har hämtat honom här.
Steven, vill du vara så vänlig?
Han är skyldig oss pengar.
Nu knäpper ni igen!
Vilken underbar teckning. En sån innovativ design.
Det är lika sällsynt som ett bra filmmanuskript.
-Tro mig. -Verkligen?
Får jag slå mig ner?
Varsågod.
Tack, det var vänligt.
Jag har varit på ett möte i filmstudion hela dan.
Jag var tvungen att ta en drink på vägen hem.
-Vill du ha en? -Nej tack, inte nu.
-Får jag? -Varsågod.
-Är det din egen design? -Ja, det är min nya kollektion.
Mycket imponerande och originellt. Och vilken tjusig kostym.
Jag skulle bära en sån kostym med stolthet.
Du måste vara framgångsrik.
En firma i Huddersfield ska kanske köpa en del.
Och en butik i Brighton är intresserad av mina jackor.
Och en man på Margaret Street tycker att mina byxor är läckra.
-Tycker han? -Han älskar dem.
Det borde han göra, min vän. Det borde han...
-Ursäkta, vad heter du? -Rupert Rodnight.
Jag är väldigt glad över att få träffa dig.
Tack.
-Jag hörde inte ditt namn. -Stanley.
Stanley Kubrick.
Stanley Kubrick? Filmregissören?
Ja, om det inte finns nån annan.
Här, en tredubbel konjak till.
Tack, raring. Jag ska återgälda din vänlighet-
-så fort jag har varit på banken och fått ordning på de stulna korten.
-Det är inget problem. -Givmildhet ska belönas.
Jag har aldrig designat filmkostymer förr. Nånsin.
Din portfolio har övertygat mig om att bara du kan göra det.
Det här blir det bästa förhållande jag har haft med en designer.
-Vad heter filmen? -Den heter "Designerns död".
Den handlar om en manlig modell som blir vittne till ett mord.
Du ska designa hans kläder. Vi ska filma både på plats och i studion.
Du måste vara med mig hela tiden.
Vilken utmaning.
Hela tiden.
Ursäkta, men nu känner jag mig mer avspänd.
-Vill du ha en spritzer till? -Nej tack, jag har fortfarande kvar.
En sån trevlig lägenhet.
Och väldigt billig.
Mina assistenter hyrde den under falskt namn-
-så jag kan bo nära studion jag bygger i Wealdstone.
Men du får inte berätta om det för nån.
Mina läppar är förseglade.
Det förstod jag.
Vi arbetar mycket intensivt med manuset-
-men jag ska ge dig en arbetskopia-
-så att du kan börja designa vissa scener.
-Har du nån agent? -Nej.
-Jag gör allt själv. -Det gjorde jag också en gång...
...men nu låter jag andra ta hand om det.
Man har väl inte alltid ett val?
Man har inte alltid ett val.
Därför ska jag ta hand om dig och se till-
-att bara jag hanterar dig.
Jag måste prata med mr Kubrick. Jag vill träffa honom.
Du slipper inte undan igen! Jag kräver rättvisa.
Jag vill ha rättvisa och upprättelse!
Jag vill träffa Stanley Kubrick! Kom ut!
Okej, följ med här.
Såja. Lugna ner dig.
Vi förstår. Sätt dig i bilen.
Han skulle finansiera min "Virginia Wolf".
Jag sa nej till andra investerare.
Jag berättade det för mina vänner och för skådespelarna.
"Mr Kubrick står bakom mig."
Jag är en personlig vän...en personlig vän till Stanley Kubrick.
Jag måste få tag på honom. Numret jag har fått fungerar inte.
Har du inte hört talas om honom? Han är en berömd filmregissör.
"2001 - Space Odyssey."
"The Shining."
Vilka mer? "Dr Strangelove." "A Clockwork Orange!"
"Full Metal Jacket" måste du väl ha hört talas om?
Bandet spelade i Camden, och en kille kom fram och sa hur bra det var.
Sen säger han vem han är: Stanley Kubrick, filmregissören.
-Det var som fan. -Exakt.
Vi börjar snacka och Stanley säger att han kan hjälpa bandet.
Vem kunde tro att Stanley Kubrick gillar hårdrock?
Jag berättade för honom om giget på Roxxy.
Jag sa att vi skulle komma och hämta honom. Han bor i Little Venice.
-Häftig adress. -Han är stenrik och har kontakter.
Oftast använde jag en adress i Belgravia.
Människorna jag skulle träffa, betydelsefulla människor-
-fick adressen, och jag bad dem hämta mig en viss tid.
När de kom satt jag på trappan och såg söt ut.
Det fungerade alltid.
Det är ingen här nu.
De trodde att det var mitt hus. Enkelt.
Men så började kvarteret förfalla.
Araber, svarta, allt möjligt pack.
Jag kunde förstås inte beblanda mig med den sorten.
Så jag försökte hitta nåt som var lite mer medieaktigt.
Lite mer jag.
Little Venice.
Sa du att du brukade sälja piratkopior av "A Clockwork Orange"?
Håll käft, Toby.
-Ser du några husnummer? -Jag saktar ner och kollar.
Häftigt.
-Han bjuder säkert in oss. -Jag har aldrig träffat nån som han.
-Det är lägenhet åtta. -Lägenhet åtta.
Mina herrar. Här borta.
Här är jag.
Förlåt mig. Ni måste förlåta mig.
Jag har haft djupa diskussioner med Marlon.
Problemet med Marlon är att han tror han är Brando.
Jag fick inte gå. Han höll kvar mig.
Det är okej, Stanley. Trevligt att träffa dig.
Detsamma, Spencer.
Det här är Toby. Han är också manager för Exterminating Angels.
-Roligt att träffa dig, Toby. -Mycket trevligt, mr Kubrick.
Kalla mig Stanley.
Vilken film arbetar du med nu?
En science fiction-, komedi-, drama- och kärleksfilm-
-som utspelas i framtiden.
Det låter häftigt. Vad heter den?
-"All Night Prescriptions." -Knasig titel.
Vem är med i den, Stan?
Rollbesättningen är inte klar. Madonna vill vara med.
Men jag sa: "Madonna, raring, håll dig till det du kan."
"Sjungandet."
Jack Nicholson vill också vara med. Men jag sa:
"Du vet hur det är. Jag måste kolla med Harrison Ford först."
Lille Tommy Cruise vill gärna ha en roll.
Jag sa "kanske", vid frukosten i morse på hotell Savoy.
Herregud, vilken uppställning!
I nästa film spelar ett hårdrocksband en central roll.
Det är där Exterminating Angels kommer in.
Jag ska använda en okänd grupp som har potential.
Exterminating Angels har allt, Stanley. Allt som behövs.
Då är det bäst att du lyssnar!
Det är väl det ditt arbete går ut på?
Jag är en personlig vän till Stanley Kubrick.
Ett ord från mr Kubrick och du får sparken.
Jag är strax tillbaka, pojkar.
Vi har klarat det!
Exterminating Angels kan bli ett fenomen.
Om inte vi kan bli det, vem annars?
Har ni några kontanter på er?
Jag tror jag har glömt mitt laser-platina-American Express-kort.
Hur mycket behöver du?
Så det räcker till cigaretter och lite vodka mot min heshet.
Här är 20 pund. Behåll växeln.
Rika människor har aldrig kontanter på sig. Det är vulgärt.
Det där är de bästa 20 pund vi nånsin har investerat.
Tänd den inte framför honom.
Vill ni smaka, pojkar?
Nej, inte när jag kör.
Hela vägen från Acton i västra London: Exterminating Angels.
Jag är säker på att Exterminating Angels-
-kommer att göra succé över hela Amerika.
Men vi måste tänka oss för, för man får aldrig en andra chans-
-att göra ett gott första intryck.
Din jävla skitstövel! Jag visste att jag skulle få se dig igen!
-Din hundlort! -Lugn.
-Nu ska du få igen! -Nu går du för långt, kompis.
-Han ska få på käften. -Du får inte säga så till vår gäst.
"Vår gäst." Och varför i helvete inte det då?
För att han är vår gäst, och för att han är Stanley Kubrick.
Han är inte Stanley Kubrick.
Han heter Alan Conway och han är skyldig mitt band 200 pund.
Va?
-Efter honom! -Ditt svin.
-Din jävel! -Svin!
Jag har aldrig skjutsat en berömd regissör förr.
Tack för ett trevligt samtal. Deepak, du har mitt nummer.
Det är bara att ringa. Vi börjar med några stand-in-jobb-
-och ökar på med mindre talroller.
Jag är i sjunde himlen.
Vänta en minut medan jag springer in och lånar pengar av min son.
Jag lämnar min Louis Vuitton-väska här-
-som jag fick av Louis personligen.
Det behövs inte.
Du säger att han såg vanlig ut och var av medellängd-
-och kallar sig Stanley Kubrick.
Han lurade mig på 40 pund.
Okej. Vi kan sköta det här formellt.
Du kan lämna en redogörelse-
-och under tiden låter jag en konstapel ta en titt på bilen.
Eller också glömmer vi alltihop.
Skit!
Jag har inget emot att du bor här, Sean, men du måste städa efter dig.
Och jag gillar inte skitiga underkläder i diskhon.
-Det finns en tvättomat en bit bort. -Håll truten, Stanley.
-Har du läst det här i tidningen? -Vilket då?
Om bögmördaren som har dödat stjärtgossar över hela London.
Det står att han mördade en på Tennyson Road i går kväll.
Tennyson Road. Det är precis vid korsningen.
Har du några fikusar nedgrävda i trädgården?
Kanske han hälsar på dig nästa gång. Vad är det för en värld-
-när man inte kan leva ut sina onaturliga lustar-
-utan att möta en psykopat?
Exakt.
Jag känner honom väl.
Han lämnade ett spår i "2001", men vi såg det inte.
-2001? -Ja, datorn HAL.
Gay som tio glada laxar, och du skulle höra hans röst.
Han dödade astronauten så han skulle få vara ensam med muskelknutten.
Vad arbetar han med nu?
En nyinspelning av "Darling".
Men en kille spelar huvudrollen. Det hade inte gått på 60-talet.
-Så fängslande. -Det är det, raring.
Och jag har fått en saftig roll, så det är slut med såpor för mig.
I Hollywood säger de att enda sättet att nå toppen är via bakvägen.
Jag är en vän till Stanley Kubrick. Han vill gärna se dina talanger.
-Är det sant? -Kom upp och träffa honom.
Jag vill gärna jobba med film.
Han är hetero, men han är villig-
-om det gynnar hans karriär.
-Jag älskar hetero. -Jaså, det tänder du på?
"Käre mr Kubrick."
"Jag vill uppmärksamma er om en skojare som använder ert namn"-
-"när han utför sina olagligheter."
"Hans riktiga namn är Alan Conway. Vi möttes i Marseille förra året."
"Conway förstör folks liv och har inget samvete."
Varsågod, min vän. Det blir...
...16 pund och 20 pence.
-Du har väl inget emot en check? -Nej, du bor ju bara runt hörnet.
Ett gott råd. Du skulle ge mig ett. Amatörbandet som jag är manager åt.
Det är knepigt, Mordechai.
Rock är det svåraste området för en entreprenör inom showbiz.
När jag bodde i L.A. fick jag reda ut flera problem åt Bruce.
Springsteen.
Kom hem till mig i morgon kväll, så diskuterar vi det ordentligt.
Okej. Vi kommer.
-Där är Stanley. Hur är läget? -Läget, Jasper?
Det här är min advokat, Oliver. Oliver, det här är Stanley Kubrick.
-Det är en ära att få träffa er. -Kalla mig Stanley.
Låt oss bege oss till les salles privée.
Visa vägen till les salles privée.
Figgy. En flaska skumpa.
När du berättade att du hade tappat din Mont Blanc-penna-
-tänkte jag att det minsta jag kunde göra-
-var att ge dig en ny. Ska jag öppna den?
Den är perfekt. Den är helt perfekt!
Jag är rörd, Jasper.
-Det är allt för vänligt. -Det gläder mig att du är glad.
Den är underbar. Har du kvittot?
Är du inte dig själv?
Nej, han är en annan än sig själv.
-Vem är han då? -Det sa han inte.
För mig och dig är han Alan Conway.
Men inte för sig själv.
Vem är han då?
Jag sa att jag inte är den ni tror jag är.
Sa jag inte det?
Alan Conway är namnet jag använder när jag är här.
Även när du är i affären.
Här. När jag är här i Wealdstone.
När jag är här omkring.
Varför gör du det?
Ibland blir jag bara så äcklad-
-av all glitter och glamour inom showbiz.
Och jag måste koncentrera mig på det som är viktigt i mitt liv:
Mitt arbete.
Jag får inte bli störd.
Det här är mitt gömställe.
En plats där jag uppnår inre ro.
Så trevligt.
Vem är du om du inte är Alan Conway?
Jag är Stanley Kubrick, filmregissören.
-Hur länge har du varit han? -Jag har alltid varit han.
Jag är han. Jag är även Shirley Basseys manager.
Och jag var barnskådespelare. Jag spelade Pip i "Lysande utsikter".
Och jag har varit turistguide. En av de bättre.
Allt det, plus att han vet hur man lanserar ett rockband.
I morgon har jag ett möte med miss Elizabeth Taylor.
Vi ska donera pengar till Betty Ford-kliniken.
Mötet börjar så tidigt att min bank inte hinner öppna.
Kan nån av er lösa in en check?
Visst.
Tack.
Är det en övertrassering-
-som hindrar Jasper från att öppna fler vinbarer?
Och övertrasseringen ligger på 350 000 pund?
354 500.
-Och jag ska gå i borgen för det? -Ja.
Ja, det accepterar banken, och du får full kontroll.
Det låter enkelt.
Alla mina problem försvinner om du gör det här.
Om du kan sköta pappersarbetet, så snackar jag med mina advokater.
-Sen är det bara att köra. -Jag ordnar det i morgon.
Nästa år öppnar vi vinbarer i Paris.
-Nånting är fel med den här pennan. -Vad är problemet?
-Spetsen. -Vi kan byta den.
Det är inte bara spetsen, det är hela pennan.
Den är stor och klumpig. Jag vill gärna ha pengarna tillbaka.
-Visst. Har ni kvittot? -Varsågod.
Tack.
Vi överför pengarna till ert Visa-kort.
Ni betalade med Visa.
-Jag vill ha kontanter. -Så gör vi inte här, sir.
Min advokat, Milt Greenberg i New York-
-sa att han var nöjd med kontraktet-
-och att det var helt okej att skriva under.
Du är borgensman tills Jasper har betalt skulden.
Det tar högst tre-fyra år.
Banken har kollat upp dig, Stanley.
-Du var helt fläckfri. -Det kan jag tänka mig.
Jag har sagt till om att du inte behöver betala för nåt.
Vad heter filmen?
Den heter "3001 - A Space Odyssey".
-Vem är med? -John Malkovich har huvudrollen.
-John vem? -Hans insats blir banbrytande.
Men Warner sa att han inte var tillräckligt stor.
-Men det har jag löst. -Hur då?
Enkelt. Miss Elizabeth Taylor som befälhavare.
Hur var det Gore Vidal sa?
Att de enda som roar sig på teatern är de som står på scenen?
Så var det i alla fall i kväll.
Såg du herren som somnade redan under första akten?
Vet du vilka som sitter bredvid oss?
Journalister från New York Times. Frank Rich, teaterkritikern.
-Och mrs Frank Rich. -Tack.
Jag gillar inte alls vad er tidning skrev om mig.
Jag sa att jag inte gillar vad er tidning skrev om mig!
Och jag är ingen eremit.
En eremit skulle väl inte befinna sig på en restaurang som den här?
-Vem är du? -Stanley Kubrick.
Jag stämde nästan er tidning en gång.
Och jag har rakat av mig skägget.
Varsågod och slå er ner. Det här är min hustru, Alix.
-Hej. -Sätt dig ner.
Ni är Frank Rich, eller hur? Jag heter Butch.
Jag har en teaterpjäs som jag vill att ni läser.
Den var ny. Har ni sett "Sunset Boulevard"?
Ja.
Ja, det har vi. Patti Lupone är en god vän. Hon är bäst.
Resten av skådisarna stinker. Det håller högst åtta månader.
-Jag såg en förhandsvisning. -Arbetar du med nån film?
Jag är i förberedelsestadiet.
-Ställer du upp på en intervju? -Nej. Vet du varför?
För att jag aldrig ger intervjuer.
Christian Dior gav den här ringen till Helmut, som gav den till mig.
-Och nu ger jag den till dig. -Tack så mycket.
Du är underbar.
God natt.
Kom igen, Kubrick.
-Var det verkligen Stanley Kubrick? -Jag antar det.
Visst känner jag dig? Du har varit med i en av mina filmer.
Du ser bekant ut. Jag minns bara inte vilken film.
Sätt dig ner och bjud på en drink medan du funderar.
Ska jag bjuda på en drink?
-Vad vill du ha? -Jack Daniels. En stor.
Bartendern. En stor Jack Daniels och en mineralvatten till.
Är du en tvättäkta filmproducent?
-Vill du ha en cigarett? -Nej tack, men rök du.
Är du känd? Har jag sett nån av dina filmer?
-Kanske det. -Vad heter du?
Stanley Kubrick? Det var som fan.
Stanley, du är en av mina favoritregissörer.
Jag har sett alla dina filmer och jag älskade allihop.
Vilken ära.
Jag har sett "Spartacus" som var genialisk.
"Lolita" var fantastisk. "Dr Strangelove."
"A Clockwork Orange." "Barry Lyndon."
Min favorit är "Dom i Nürnberg".
Det är lustigt att du nämner den för den var ganska svår att göra.
-Men det lyckades till slut. -Ja. Det är fantastiskt.
Det är helt fantastiskt.
Det mest fantastiska är-
-att den regisserades av Stanley Kramer.
Inte av Stanley Kubrick.
Du har nog blandat ihop dina Stanleys.
Låt mig ge dig ett gott råd.
Om du ska låtsas att du är nån annan-
-kan du väl åtminstone göra lite research. Okej?
-Jag hittade ett. -Bra. Det finns inga foton här.
-Han har skägg på den här bilden. -Han hade ju rakat av sig det.
-När är det taget? -Omkring 1971.
Han såg inte alls ut så här.
Jag fick ett tips om nån som utger sig för att vara Kubrick.
Det hände nästan på min gata.
Kubrick har ett problem. För att kunna dra Conway inför rätta-
-måste han bevisa att Conway utger sig för att vara han.
Och så måste han hitta vittnen som har blivit lurade av honom.
Det är tillräckligt hemskt att bli lurad. Men att berätta om det...
Det skulle inte jag göra.
-Samarbete? -Vilken typ av samarbete?
Ni lämnar redogörelser och ställer upp som vittnen.
Jag vill gärna hjälpa till, men jag kan inte vittna.
-Det kommer i tidningarna. -Jag kan inte heller vittna.
De skulle tro att jag och Spencer är fikusar.
-Ursäkta. Du vet vad jag menar. -Jag har ingen aning.
Jag har både min taxi och min kiosk att ta hand om.
"Stanley sa att hans son hade dött i en bilolycka."
"Han ville att jag skulle komma."
"Jag kunde bara stanna några dar"-
-"men han sa att han behövde mig under den närmaste tiden."
"Och under en ännu längre tid."
Tack.
"Han erbjöd sig att lösa ut min lägenhet i Marseille."
"Jag hade skaffat den tillsammans med två vänner."
"Han ville ha deras kontonummer så skulle han ta hand om det."
"Han sa att hans chaufför skulle hämta mig på flygplatsen."
"Det gjorde han inte."
Min klient har förlorat tusentals pund-
-och hans anseende hos de två bankerna har sjunkit.
Av förståeliga skäl kan han inte exponera sig i ett sammanhang-
-som skulle göra honom till åtlöje i allmänhetens ögon.
Inte ens om det stoppar bedragaren?
Nej.
Jag förstår.
Åh, Stanley.
Jag erkänner.
-Jag erkänner! -Jag visste att du inte var han.
Jag är inte Stanley Kubrick, jag är Alan Conway!
Alan Conway, ett av livets stora misslyckanden.
Piers, du måste förlåta mig.
Allt prat om din döda son. Det var väl också lögn?
Jag skulle ha sagt vad som helst för att få hit dig.
Du blåste mina vänner i Marseille.
Jag förlorade min lägenhet och använde alla mina besparingar.
Jag har bränt alla broar, och nu ska jag förlåta dig?
En homokatastrof som du? Glöm det.
Piers, jag behöver dig.
Jag har aldrig känt så här för nån annan.
Jag har aldrig haft nåt så stort inom mig.
Jag menar...såna känslor för nån annan inom mig.
Det är bara för att jag försöker fly från mig själv.
När jag åker till ett trevligt ställe som New York-
-eller Benidorm eller Camp de Mar...
...eller Rio.
Vem är den förste jag träffar?
Alan Conway!
Jag försöker bara fly från mig själv.
Det är därför jag låtsas att jag är nån annan.
Du får inte gå, Piers.
Jag trodde vi hade nåt. Det trodde jag verkligen.
-Låt bli. -Du får inte gå.
Dra åt...
Snälla Piers.
Jag trodde jag kunde vara mig själv när jag var med dig.
Jag trodde att du kunde hjälpa mig. Jag trodde att jag kunde hjälpa dig.
Jag trodde att vi hade en framtid.
Det hände en av mina vänner också.
Han åt inte ordentligt. Det var bara sprit och droger.
Och han kollapsade. Kroppen tål inte misshandel.
Kroppen? Misshandel? Intressant.
Det händer väl inte igen? Vi ska väl äta ordentligt och dricka mindre?
Är du van att ha styva saker i munnen?
De brukar inte vara styva särskilt länge.
-Blir jag utskriven i morgon? -När doktorn har gått ronden.
Har du lust att följa med till mitt hotell i morgon?
Du är så framåt. Jag trodde aldrig att du skulle fråga.
Alan Conway använder jag bara när jag vill resa inkognito.
Det är mycket lättare att resa under det namnet.
Då blir jag inte störd av folk.
Det är viktigt för en man i min position.
Vad ska jag kalla dig? Alan eller Stanley?
Folk som känner mig, simpatico människor-
-de kallar mig Stanley.
Ta mig baklänges!
Det är fantastiskt. Det är bara så otroligt fantastiskt.
Ibland måste jag bara bort från showbiz-glamouren.
Bort från all jetset och uppassarna. Bort från rövslickarna.
Jag måste behålla kontakten med vanligt folk.
De vanliga människorna. Jordens salt.
De otvättade. De oälskade. De oönskade.
-De okända. De oattraktiva. -Det måste vara ett heltidsjobb.
Är det redan dags för festen?
Jo, kom nu.
Jag kände Lee Pratt innan han blev berömd.
Såg honom på klubbarna. Han är väldigt aktiv.
Men hans publik vet inte om det. De tror han är superhetero.
Jag såg hans tv-program på...tv.
Jag gav honom nästan en filmroll.
Om du berättar det blir han ännu mer självbelåten.
Kom, Stanley. Vad tycker du om huset? Är det inte fantastiskt?
John, hur är läget? Roligt att se dig.
-Min vän, Stanley Kubrick. -Lite bubbel?
-Tack. -Se er omkring.
Följ med, Stanley. Det här är min vän, Stanley Kubrick.
Trevligt att träffas.
Titta där.
Titta.
Stan the man.
USA har förkastat mig totalt. Eller hur, Norman?
Det stämmer, Lee.
Många brittiska underhållare har åkt iväg. Talangfulla personer-
-stora stjärnor, älskade, som jag-
-men de har varit lika välkomna som en radioaktiv hundlort.
Inget hos Lee är radioaktivt.
Lee, här i vårt land-
-är du mest tilltalande för den lägre arbetarklassen-
-och du har antagit att samma människor ska gilla dig där borta.
Du har siktat för lågt.
Du är en Vegas-artist. Du hör hemma i Vegas.
-Hör du? Vegas. -Las Vegas?
Ja, Las Vegas. Men det måste skötas på rätt sätt.
Det måste planeras noggrant.
Du måste formas efter de amerikanska medierna.
Moe Greenbaum på Sands Hotel är en av mina gamla vänner.
Han vet hur man gör sånt.
-Känner du såna människor? -Allt handlar om vem man känner.
-Du kan bli större än Elvis. -Större än Jesus.
Tänk hur stor Jesus hade varit om han hade spelat gitarr.
-Vegas. -Vegas.
Låt mig lära dig en sak. Säg efter mig.
Maitre d'.
Lås dörren.
Ingen kommer hem i kväll.
-Vegas. -Vad är en maitre d'?
Jag måste redigera det här så det passar en amerikansk publik.
Det är mina tolv basnummer.
Och det här är mitt lösa material som jag väljer ifrån.
-Det var väldigt dyrt. -Väldigt dyrt.
Det är säkert inte förlorade pengar.
Jag ska be min man i New York, Shecky Green-
-att skicka manus från de största komikerna och sångarna i USA.
Det är storartat.
När jag mötte er sa jag till mig själv:
Antingen kan du fortsätta med Premingers "Simson och Delila"-
-eller också kan du ge en hjälpande hand till en brittisk komiker.
Om man inte kan hjälpa en kär vän, vem kan man då hjälpa?
Jag har visst slut vodka.
Varsågod.
Skål för Las Vegas och skål för Lee Pratt-
-den brittiske sångaren och komikern som ska inta Staterna.
Skål för min vän, den berömde filmregissören och fixaren:
-Stanley Kubrick. -Skål för honom.
Vegas.
Hejsan.
Hur har ni det?
Det här är Stanley Kubrick.
Vi ses senare.
VÄLKOMMEN LEE PRATT TV:S TREVLIGASTE MAN
Hotellet bjuder.
Om du behöver inspiration, så titta bara ut över bukten.
Jag var nära att göra en film här en gång.
Stanley hade kunnat sätta dig på världskartan.
Jag hoppas att han överväger det.
-Då ska Lee vara med i den. -Ja. "Devon i mitt hjärta."
"Devon i mitt hjärta."
-Mycket bra, mr Pratt. -Tack, Cyril.
Mr Kubrick är min gäst. Ta lika god hand om honom som om mig.
-Naturligtvis, mr Pratt. -Ge honom allt han ber om.
En gång var jag delägare i ett hotell på Fifth Avenue i New York.
Men det här hotellet sköts mycket bättre.
Tack, mr Kubrick.
Jag har en show att ta itu med.
Jag ska ringa Shecky och få honom att börja jaga manus.
-Las Vegas. -Här kommer vi.
Jag vet inte vad som hände. Det måste ha varit nåt fel på skaldjuren.
-Men du mår bra nu? -Jag har aldrig mått bättre.
Härligt, Stanley.
Jag pratade med Shecky i går.
Jag bad honom ta nästa flyg till Vegas.
Han ska träffa Moe och jag har informerat dem.
Jag bad om en full rapport-
-om vad som sker på alla hotell.
Vegas. Det är otroligt.
-Hur ser tidsplanen ut? -Utmärkt, Norman.
Det här är planen: Vi behöver mycket tid för marknadsföring.
Vi ska besöka utvalda platser före premiären.
Vad har vi inbokat?
Det är lågsäsong. lnvigningen av ett vårdhem i Wolverhampton-
-delta i en välgörenhetsgala och åka med din mamma på semester.
Jag skiter i vårdhem och välgörenhet och mamma åker gärna till Vegas.
Jag måste kanske flyga i förväg och se till att allt går i lås-
-men jag ställer min privatjet till förfogande.
Mycket frikostigt.
Finns det inga samtal till New York eller Vegas från mr Kubricks svit?
Nej, men många av gästerna föredrar att använda sin mobiltelefon.
Intressant.
Kom in.
Ska jag lämna det här eller duka bordet?
Ställ det där, garçon.
Det är en dubbel portion coq au vin, eller hur?
Och min flaska vodka?
Ja, sir.
Bra. Och cigaretterna? Jag ser inte dem.
-Cigaretter? -Jag beställde en limpa cigaretter.
-Jag hämtar dem omedelbart, sir. -Unge man.
För länge sen gjorde jag en film som hette "Spartacus"-
-där en ung miss Kirk Douglas spelade huvudrollen.
En dag glömde uppassaren att ge miss Kirk Douglas hennes cigaretter.
Och miss Douglas, den lilla skiten, gav honom sparken!
Den uppassaren arbetade aldrig mer i Hollywood.
Mycket tragiskt, sir.
-Hans största beundrare. -En sherry till, Lee.
Det tar jag hand om, mrs V.
Ett stort glas sherry till.
Två stora glas sherry och vi har inte ätit förrätt än.
Ni är fantastisk.
-Hon är värd sin vikt i guldlamé. -Guldlamé.
Hon är som en mor för mig. En som man alltid kan lita på.
-Säg mig, Kulpick... -Kubrick.
Lee säger att du ska göra honom berömd i USA.
-Det är planen. -Lee säger att du gör film.
Har du gjort film med kända personer, Kulpick?
Kirk Douglas.
James Mason.
Greta Garbo.
Ava Gardner.
Anette Funicello.
Har du aldrig gjort folklustspel?
Nej.
Då har du nåt att se fram emot.
Det var det. Dags att bege sig till Sängköping.
-Och ni, mrs Vitali? -Det var en fantastisk middag.
-Vi måste gå hit nån mer gång. -Det ska vi göra. Kom.
Hon är nåt i särklass. Fy fan.
-Vart ska du? -Bara gå.
Jag tänkte att eftersom du har nyttjat Lees gästfrihet-
-och hans största beundrare är här-
-så kanske du kan stå för notan i kväll.
Det är väl det minsta du kan göra.
Tack, sir.
Tack så mycket.
Norman, det är en utmärkt idé.
Jag är ledsen att behöva störa er så sent.
Allt är väl, konserterna är utsålda. Viva Las Vegas.
Det handlar om...mr Kubrick.
Stan the man.
Medan mr Kubrick besökte vårt utmärkta spa i källaren-
-gick Maria-Theresa, en pålitlig filippinsk städerska-
-och de är utomordentligt svåra att finna-
-in på hans rum för att städa. Hon hittade en mängd tidningar.
Låt oss hoppas att det var blaskor som skvallrade om mig.
Det var tidningar med unga män.
Nakna, unga män-
-som utförde sexuella handlingar på varandra.
Och i grupper. Den sortens handlingar-
-som var populära i Sodom och Gomorra.
Brighton och Hove, menar du. De roade sig bakifrån.
Maria-Theresa är katolik och fick en chock.
Hon är hos en psykolog nu.
Jag blev ditkallad och bland tidningarna-
-hittade jag ett pass.
Ett pass utställt, inte på Stanley Kubrick-
-utan på en Alan Conway.
En herre som, vilket vår säkerhetschef Bates upptäckte-
-till stor chagrin för oss alla här på hotellet-
-är en känd bedragare.
Det måste vara ett misstag.
Tyvärr inte.
Helvete.
Herregud, nej.
Fan.
Har ni lust att titta på tidningarna?
-Vem är det? -Det är jag.
Kom in.
Hur går det, Stanley?
Jag har pratat med några ur David Letterman-showen.
De sa-
-att de längtar efter att få ha dig som gäst.
Jag tror att vi ska ta ett litet snack.
Jag kan inte simma...!
Vad är det som luktar? Har du haft nån av dina brudar här?
Ja, Sharon har varit här. Vi blev lite ivriga.
Jag vill inte se några fläckar eller andra fynd.
Det slipper du. Vi gjorde det i papperskorgar på presenning.
En journalist har ringt.
Han visste allt om dina tricks. Du får se upp.
Han håller på med en stor artikel om dig.
Han ringer senare. Han vet allt om dig.
Är du Alan Conway som utger sig för att vara Kubrick?
-Det är jag inte. -Jag har flera oberoende vittnen.
Jag tror dig. Jag tycker om din röst.
-Tack. Frank Rich har skrivit om dig. -Du ljuger.
Nej, jag ljuger inte. Det står i New York Times.
Hallå? Hallå?
Mr Conway?
Hallå?
Ni är min publik. Ni har kommit för att se min senaste film.
Har ni fått en besökstid än?
Jag är Kubrick. Det är jag som ger tiderna.
Var snäll och sätt er ner, stör inte de andra patienterna.
De är inte patienter, de är min publik. Visst är ni?
Berätta det för henne.
-Sätt er ner. -Berätta det för henne!
Alan. Alan, det är jag, Sean.
Är kameran redo?
Är miss Kirk Douglas beredd?
Alan, det här är dr Stukeley, hon ska hjälpa dig.
Kan vi åka hem?
Jag är hemsk. Jag har varit stygg. Jag vill åka hem.
Han är allvarligt sjuk. Vi måste spärra in...jag menar lägga in honom.
Kan du inte bara ge honom några valium?
Tyvärr inte. Det har gått för långt.
Alldeles för långt.
Varsågod.
Köttpudding eller korvkaka?
Vet du vem jag är?
Nej, men det kan du få veta av avdelningssjuksköterskan.
-Jag är Stanley Kubrick. -Jag är Stanley Kubrick.
-Hur vågar ni?
Jag är Stanley Kubrick. Jag är Stanley Kubrick.
Kan alla Stanley Kubrickar vara tysta och äta?
-Tog du med dig den? -Tog vad?
Flaskan, din idiot.
Du är skyldig mig en tjänst.
-Det har aldrig smakat bättre. -Jag var orolig för dig.
-Jag trodde du hade blivit knäpp. -Det var för säkerhets skull.
Med min psykiater bakom mig blir jag inte dragen inför rätta.
När jag vaknade i morse var nåt förändrat.
Jag kunde inte komma på vad det var.
Men då insåg jag att jag var mig själv igen. Mitt riktiga jag.
-Jag var Alan igen. -Det kan vara tillfälligt.
Vi måste behålla dig här för observation.
Ni är en god människa, dr Stukeley.
-Gud välsigne er. -Låt oss tala om din mor.
Nadja Conova, den berömda balettdansösen.
Får jag bara fråga en sak:
Varför blev mr Conway alltid till Kubrick-
-i situationer där det gynnade honom?
Då han kunde tjäna nåt på det?
Nej, det har kostat mr Conway hela hans sparkapital att vara Kubrick.
Alla förväntade sig att Kubrick skulle vara givmild.
Alan var tvungen att leva upp till det. Han förbrukade tusentals pund.
-Nästan alla hans pengar är borta. -Hur vet ni det? Genom honom?
Ni vägrar inse allvaret i mr Conways sjukdom.
-Han är psykiskt sjuk. -Dr Stukeley.
Varför är han så elak mot mig?
Vill han inte att jag blir frisk?
Tror man på det där är man riktigt naiv.
Det var rena skitsnacket. Det var precis så han ville ha det.
Alla tyckte synd om honom. De behandlade honom som ett offer.
Han fick uppträda i tv.
Han fick betalt för att bli intervjuad i tidningar.
Sic transit.
En facktidning har antagit min artikel om dig till nästa nummer.
Det är underbart, doktorn. Gratulerar.
Men jag insisterar på-
-att inte ta emot minsta lilla arvode.
-Om inte du tycker det är okej. -De betalar inte ut arvode till nån.
Det är en ära att bli publicerad.
Kommer mitt namn och min adress med, om nån vill ha tag på mig?
Patienterna får alltid en pseudonym.
-Det kommer jag inte långt med. -Förlåt?
Jag sa att jag förstår det.
Vi måste koncentrera oss på ditt sista kvarvarande problem.
-Min brist på pengar? -Nej, jag menar din alkoholism.
-Jaså, det? -Du ska på en månads rehabilitering.
På Rimini-kliniken.
Rimini-kliniken?
Men den har jag ju läst om.
Det är dit alla kändisar och stjärnor åker för att sluta kröka.
De botar 95% av sina patienter.
-Men jag har inte råd. -Vi har fyra friplatser.
Du får en av dem.
Men det förtjänar jag inte.
Det är viktigt för din tillfriskning.
Det är sant.
Får jag fickpengar där?
Det kan vi tala om senare.
Jag kommer att vara omgiven av rika och berömda människor.
Jag kommer att vara inlåst.
Hur ska jag klara det?
ALAN CONWAY BLEV ALDRIG ÅTALAD
HAN ÅTERVÄNDE TILL SIN LÄGENHET OCH DOG I DECEMBER 1998
STANLEY KUBRICK DOG TRE MÅNADER SENARE